Posneto po resničnih dogodkih
Te smem pospremiti domov?
Zakaj si lagal, da si spal pri mami?
Zakaj si to rekel?
Saj veš, da nimaš alibija za noč, ko se je zgodil umor.
Nekaj drugega si izmisli.
Ali pa priznaj. Na kraju zločina so te videli. Razumeš?
Ne priznaj, če nisi nič storil. Me slišiš?
Ne imej občutka, da moraš priznati. Razumeš?
Razumem, toda …
Reci nekaj. Končaj zgodbo.
Kdaj se boš priselila k meni?
Oprosti, a ne bom se vselila. –Toda rekla si …
Nočem in pika. –Nekaj drugega si mi rekla.
Obljubila si. Ločil sem se, da bi lahko vzgajala mojega otroka.
Akos, nikoli nisem privolila v to. Narobe si razumel.
Narobe sem razumel?
Zakaj si lagala? Me slišiš?
Mislila sem … –Kaj?
Smilil si se mi.
Smilil sem se ti?
Si bila pri njem? –Zakaj tako misliš?
Tukaj, na tem mestu. Na njej sem ležal.
Stokala je: "Oh, mojbog!" Znova in znova.
In potem?
Strgal sem oblačila z nje …
Ne verjemi, mama.
Raztrgal sem njen nedrc …
Da bi imela spolne odnose, sem ji slekel spodnjice. Tako.
Mehek material je bil.
Morda so bile svilene. Vzburilo me je.
Otrdel je.
Ostal je trd vse do …
Težave sem imel s penetracijo.
Otipaval sem njene prsi.
Marika, zdaj smeš vstati.
Mislim, da sem si kri obrisal z njeno obleko.
Človek, rekel si, da si si jo obrisal s časopisom.
Sem res to rekel?
To se je zgodilo, tovariš sodnik.
Obtoženec je priznal, da si je po storjenem umoru iz strasti
doma opral sprednji del delovne halje,
na kateri je bila kri Erzsebet Patai.
Preostanek krvi je skušal odstraniti z acetonom.
Nato je šel v posteljo in spal do petih zjutraj.
Novica o umoru se je hitro razširila po tovarni.
Priče trdijo, da se je obtoženi na novico odzval … Ravnodušno.
Zahtevam ponovno zaslišanje soseda in voznika.
Tovariš sodnik, oba smo že zaslišali.
Čemu ta zahteva?
So določena protislovja glede tega,
kje in kdaj sta tisto noč videla mojo stranko.
Pod prisego sta odgovarjala. –Vem. Toda, tovariš sodnik …
Ne trati še več mojega časa. Zahtevi ni ugodeno.
Za življenje mojega brata gre!
Če je potrebno, ju morate zaslišati še stokrat.
V imenu Ljudske republike
Akosa Retija, obtoženega umora in nekrofilije,
z upoštevanjem vseh okoliščin obsojam na smrt z obešanjem.
Odpeljite ga.
Akos.
DrSi predstavlja UMORI V MARTFUJU
Zakaj ste me povlekli ven, gospod?
Ne maram utopljenih trupel. –Dobro sem se počutil.
To ni igra. –Užival sem.
Brani se, posranec.
Udari me.
Naročil sem ti, da me udariš, sicer bom pometal s tabo.
Udari me! Mevža! Lažje je udariti žensko, kaj?
Pa kaj še. Prenežen je, da bi žensko zares nategnil.
Počakajte, kaj počnete?
Izpustite me, nehajte!
Ne, nikar!
Poberite se, vsi!
Hej! Dovolj!
Rekel sem dovolj!
Spravi se noter.
Akos Reti je bil spoznan za krivega.
Toda zaradi olajševalnih okoliščin in ker še nima nobenih obtožb,
se bo predhodna obsodba usmrtitve z obešanjem
znižala na dosmrtno ječo.
25 let … –Raje bi umrl.
Sedem let pozneje
Nehaj.
Živjo, Ibolya. –Živjo.
Me pelješ? –Seveda, skoči za moj hrbet.
Nikar. Boli, nehaj.
Ne … Boli! Nehaj!
Na zapestju ima vrv.
Toda zakaj? –Ne vem še.
Naročil bom obdukcijo.
Ogledal si bom okolico.
Praviš, da so njeno izginotje prijavili komaj tri dni pozneje?
Očitno ni bila nikomur pomembna.
To smo našli ob reki, toda …
Toda kaj? –Gaspar je stikal po njej.
Prisežem, da bom poskrbel, da tega bebca odpustijo.
Čez par mesecev boš lahko to počela.
Le opazuj in se uči. To je nevaren kraj.
Prvi teden boš delala na tekočem traku.
Nato boš dobila tak stroj.
Agi, pazi, da ne boš položila roke pod iglo.
Jaz ti lahko ponudim nekaj širšega. –Nazaj k delu.
To je bilo kar blago za ta kraj. Še hujše stvari so se zgodile.
Noseča je bila, nekje v četrtem mesecu.
Ne spomnim se prstana. –Dandanes ne potrebujejo prstanov.
Je bila pred stikom z vodo mrtva ali živa?
Če je bila živa, bi se utopila že po nekaj vdihih.
To je povzročila voda … Toda videti so kot ugrizi rib.
Kosti so nedotaknjene, tako da ni bila resno ranjena.
Bi lahko šlo za samomor? –Morda.
Ko bi le imel prav.
Prej bi lahko začel s svojo službo na okrožnem sedežu.
So te že povišali? Tako hitro?
Zaslužim si, kajne? –Seveda, zaslužiš si.
Čestitam.
Nisem rekel, da je zagotovo.
Vprašanje je, kdo mi bo zdaj ukazoval …
Eden mojih študentov. Nadarjen je … Tudi za tisto.
Potem lahko primer označiva za samomor.
Ni malce čudno, da bi storila samomor gola?
Smem iti s tabo? –Danes ne.
Prav.
Te ne bo pobral Andras? –Prezaposlen je.
Stisni ga.
Močneje.
Močneje ga stisni!
Kje so jo našli? –Tam, kjer je moj sodelavec.
Hej, ti! Kaj počneš? Uničuješ dokaze.
Umakni se. –Pomagati smo hoteli …
K vragu z vami.
Zaslišati jo moram. –Ne pride v poštev.
Nekdo jo je udaril po glavi s topim predmetom, morda kladivom.
Mislim, da jo je nekdo posilil.
Zato jo moram čimprej zaslišati.
Ne pride v poštev. Na operacijo mora.
Zato se bo tisti prasec izmazal.
Še preden mi bo uspelo nekoga zaslišati.
Juhasz, prinesi kamero.
Morda se je prasec pripeljal sem z motorjem.
Hej! Hej, ti! Kaj počneš tu?
Kraj zločina je zaprt za javnost.
Sem novi državni tožilec, Zoltan Szirmai.
Prisoten hočem biti pri vseh zaslišanjih prič.
Vseh? Še jaz nisem prisoten pri vseh.
Morda ti ne boš, toda jaz bom.
Zakaj hočeš biti prisoten? –Več oči vidi več.
Vi?
Sodelavka sem. Vrnila se bom.
Počakajte, počakajte. Pridite, zaključil sem.
Jo je nekdo posilil? –Ne. Nima modric.
Je imela ljubimca,
zaročenca, sovražnika ali kaj podobnega?
Ne vem.
Izvolite, pomagalo bo …
Lahko mi zaupate.
Zaupam vam.
Izvolite.
No? Sem vam rekel.
Potrebujem ostrejše povečave.
Nato pa pošljite negative v mesto.
Oglasili so se s sedeža Partije. –Kakšna čast.
Tam ne bi tako gobezdal.
Tam ne.
Kako je možno, da nihče v tem kraju ni nič videl ali karkoli slišal?
Ta majhen kraj je gluh in slep. Tebe pa so poslali sem,
da bi ga razsvetlil, kar pa se še ni zgodilo.
Ne maram tvojih šal. –To ni bila šala.
Zadolžen si za njegovo prijetje. In varnostnika bi ji moral dodeliti.
Spregovori. Povej mi, kdo te je ranil.
Zmoreš. Ne zadržuj se.
Smeš govoriti. Sama sva.
Hej! Živjo. Hej.
Bog naj te blagoslovi, ljubica. Torej Partija. Ne prestraši se.
Hej! Ostani z mano. Me slišiš?
Doktor! Kdorkoli! Doktor!
Naj nekdo pride!
Slišiš? Me slišiš, ljubica?
Hej. Pomežikni. Ne zaspi.
Hej, kaj počnete? –Oživel sem jo.
Si slišala napadalčev glas? –Ne.
Katere barve so bili njegovi lasje?
Ne spomnim se, le za trenutek sem ga videla.
Kako je bil grajen?
Kot vi, malce nižji.
Močne kosti.
Kaj pa njegove oči? –Pojma nimam.
Nosil je kapo, črno beretko.
Kaj počneš? –Dobiva se pozneje.
Hej, ti! Stoj!
Stoj!
Povesi roke. Zgrabite njegove roke.
Agnes Koves trdi, da si jo 12. oktobra ob desetih
napadel in udaril.
Jaz? Ne … –Sta se prepirala?
Ona se je. Zaradi mene je prišla v Martfu, jaz pa sem jo zapustil.
Zakaj si potem bežal?
Riba … –Kakšna riba?
Nezakonito sva lovila. –Ne zafrkavaj se z mano.
Ne lažem. Ostro se odzivajo na ta zločin.
Kaj pa tistega večera? –No …
Bil sem z zaročenko Vero. –Bo to izjavo potrdila?
Seveda. Tisti dan sem jo zaprosil, zato sva spala skupaj.
Agi, ta nemarnica.
Reti! Obisk imaš. Tvoja sestra.
Ne grem. Rekel sem, da ne grem.
Greš dol ali te bom moral brcniti tja?
Čemu to? –Očeta potrebuje.
Bolje mu bo brez očeta. Tudi meni bi bilo bolje.
Zakaj to počneš? –Ker sem zagrešil zločin.
Ne vem. Ampak zdaj zagotovo grešiš.
Mama je umrla zaradi mene. Sem spadam.
Ne bi se smela sramovati, da živiva. Trudiva se živeti.
Pojdi. –Poskusi zaprositi za vnovično sojenje.
Nekdo je napadel mojo 20-letno sodelavko. To jim lahko poveš.
Je umrla? –Preživela je.
Morda je to storil isti tip.
Sedem let pozneje? Traparije. –Ne moreva vedeti.
Jutri se vrnem in vsak naslednji dan.
Prihajala bom, dokler ne boš napisal preklete prošnje.
Poglej ga.
Na pomoč!
Mate! Pridi na večerjo!
Nisi šel po mamo? –Ne, na zrak sem šel.
Zakaj? Mar ni doma? –Ne.
Pridi.
V temi nisem videl njegovega obraza.
Kakšne barve so bila njegova oblačila? –Črne.
Vsa oblačila so videti črna v temi.
Le za trenutek sem videl njegov obraz, a si ga nisem zapomnil.
Kaj pa oblačila? –Siva.
Kako je bil grajen? –Povprečen je bil.
Morda malce višji.
175 cm.
Ne mislim tvoje višine, temveč višino tipa, ki je pobegnil.
Povprečen je bil. Morda nižji …
Je nosil kaj vpadljivega? Pomisli malo, človek.
Nič nisem videl v temi.
Čevlji so mu pokali. –Pokali?
Kaj naj rečem? Pokali so mu in pika.
Tako pri nas rečejo.
"Njegovi čevlji so pokali …" Poberi se.
Nič?
Pal Bognar? –Ja, dober večer.
Na žalost vam moram sporočiti, da je nekdo napadel vašo ženo.
Kaj? Kje? Kdaj? Je še živa?
Če želite, vas lahko peljem v bolnišnico.
Prav, smete jo odpeljati. –Počakajte. Zaslišati jo hočem.
Ni še povsem pri zavesti. –Potem pa jo zbudite.
Zbudimo jo.
Prav, poskusimo. Toda le za sekundo.
Živjo. Mi poveste, kako vam je ime?
To je to. Žal mi je. Veste, kako vam je ime?
Ga. Bognar. –Prav.
Kaj pa vaš dekliški priimek?
Nora. –Nora. Nora kaj?
Nora Szigeti … –Nora Szigeti.
Se spomnite česarkoli, Nora? Ste morda prepoznali napadalca?
Ne. Nisem ga videla. Od zadaj me je udaril.
Morda pred tem?
Se karkoli spomnite glede vašega napadalca?
Čudno je dihal. –Zakaj se vam je zdelo čudno?
Znano mi je bilo … –Znano?
Ne … Ne, morda ne … –Dovolj. Konec.
To smer. –Mate.
Mama.
Ne zbudi je. Tvoja mama je imela res srečo.
Kaj, hudiča, počneta? Ženske se bojijo zapustiti domove.
Prestrašene so.
Mar nič ne čutita? –Počasi gre, ker …
Zapri gofljo in manj pij. Vse vemo.
Nisva vedno na enaki valovni dolžini.
Skrbi nas javna varnost, ne pa vajina "valovna dolžina".
Vsi postajajo živčni. Moji šefi zahtevajo krivca.
Ga naj ustvarim? –Ne obračaj mojih besed.
Vedi, da se ti čas v tej službi izteka.
Nikoli ne grem več sama ven. –Najraje bi ga ubil.
Zadavil bi ga.
Doktor je rekel, da je tvoja lasulja ublažila udarec.
Zate sem jo nosila. Da bi bila malce drugačna.
Zato sem nosila lasuljo, plašč in tiste rdeče čevlje …
Že mesece se mi nisi približal.
Hitra sem bila. Policisti so rekli, da sem se odrezala.
Hitra zajčica.
Hej.
Kaj ko bi si nadela lasuljo? Samo za trenutek …
Da jo vidim na tebi.
Kri je na njej. Obdržali so jo kot dokaz.
Jo skušam dobiti nazaj? –Ne, ni potrebno.
Bom kupila novo.
Žal mi je. Oprosti.
Razvrstite se.
Reti! Obisk imaš.
Stavim se, da je moja sestra.
Sedi.
Ti? Kaj bi rad?
Živjo. –Si prišel na obisk?
Odločil sem se za obisk, saj sva bila včasih sodelavca.
Slišal sem, da nimaš veliko obiskovalcev.
To ne drži.
Še vedno mi ni jasno, zakaj si to storil.
Lahko mi poveš.
Kaj bi rad od mene?
Te ne moti, da prestajaš kazen namesto pravega storilca?
Imaš osumljenca? –Ne, nimam.
Mislil sem, da bi ti pomagalo, če bi vedel, da nekdo verjame vate.
Škoda, da nisi bil sodnik. –Na nek način smo vsi sodniki.
Pred enim tednom je nekdo napadel mojo ženo, a je preživela.
Policisti so še vedno v temi. Ni sledi za storilcem.
Zoprno, kajne?
Kaj bi rad od mene? Nisem kriv.
Povej mi, česa se spomniš o ženskah?
Kje so rezultati testa kostnega mozga utopljene ženske?
Kje so? –Tu notri bi morali biti.
Ja, toda niso. Si dejansko videl poročilo?
Ne. –Torej?
Za božjo voljo … Si tako površen pri vsakem primeru?
Nobenega napredka ni. Takoj mi priskrbi laboratorijske rezultate.
Pri jezeru bom.
En mož jih je vse ubil. –Le en storilec?
Okoliščine so podobne.
Vedno pozno zvečer, zapuščeno prizorišče. In žrtve tudi.
V našem kraju je serijski morilec?
Mar v preteklosti ni bilo podobnega primera?
Spomnim se, da je tovariš Katona omenil nekaj na univerzi,
toda ni šel v podrobnosti.
No … Podoben primer je bil … Pred sedmimi ali osmimi leti. Primer Reti.
Toda rešili smo ga. On je bil tožilec.
Našli so storilca in ga obsodili na dosmrtno ječo.
Mi lahko priskrbiš kartoteko "primera Reti"?
Lahko poskusim.
Med preiskavo si delal napake.
Očiten primer je bil, Akos Reti pa je že prvi dan podal priznanje.
Njegova zgodba nima ne repa ne glave.
Obrambi pa ni uspelo zaslišati vseh prič.
Trdiš, da smo namerno ignorirali izjave prič?
Ne. Ste sploh preverili časovnico dogodkov?
Tisto, ki so jo podali Reti in priče.
Morda se nismo poglobili v vsako najmanjšo podrobnost.
Pod velikim pritiskom smo bili.
Po težavah v oktobru smo morali pohiteti.
Imeli smo orožje, storilca in njegovo priznanje.
Ni imel alibija, imel je motiv, lagal se je …
Moral bi opaziti. –Traparije.
Pojma nimaš, kakšno vzdušje je bilo takrat.
Hodil sem po ulici Filler. Cerkev je bila tam.
Zidovi so bili sivomodri.
Majhna steklena vitrina s kipom device Marije.
Steklo je bilo umazano.
Starke ga niso umivale. Nato pa moder vodnjak …
Pozabi raje, bedak. To sranje te bo čisto potrlo.
Kako je živeti z nami?
V ospredju? –Kar v redu.
Sploh nimam časa zase. –To je dobro.
Ne, hvala.
In?
Imaš kaj uporabnih dokazov? –Morda. Toda … Torej …
Učitelj, rad bi ponovno pregledal primer Reti.
Toda poklical sem te, da bi se pogovorila o novem primeru.
Zato sem ga omenil. –Primer Reti …
Ta primer je že zaključen. Ostaniva v sedanjosti.
Menim, da je Martfujev primer iz leta 1957 povezan s tem …
Mar dvomite v odločitev sodnika? –Mojbog, sploh ne.
A pri tem navidezno preprostem primeru nekatere podrobnosti …
Lažne povezave ustvarjaš, Zoltan.
Osredotočiti se moraš na nedavno dokazana dejstva,
da ne boš kam zašel z mislimi in primerom.
Tako sem te učil.
Ne moreš kar uporabiti primerov, ki te zanimajo.
Ne gre za "zanimanje".
Dvomiš v mojo strokovnost ali mojo integriteto?
Ne v eno ne drugo. Verjemite mi. Zato hočem videti kartoteko.
Nočem se zanašati le na svojo domišljijo.
Svojo domišljijo uporabi pri tem primeru, saj ste v slepi ulici.
Enak si, kot si bil na univerzi: Nadarjen in domiseln.
Toda zaradi svojih zamisli si pogosto zanemaril stvarnost.
Ne bom dopustil, da se osramotiš, sin.
Torej ne bom dobil dovoljenja?
To pomeni, da je primer zaključen.
Moj sin? –Ga pripeljem?
Ne, ne še.
Sešil sem mu žogo. Odtihotapiti jo boš morala.
Ne tvegaj po nepotrebnem.
Morda bom spet vložil prošnjo. –Izpusti.
Pomagalo bi tvojemu napredovanju, verjemi mi.
Kaj hočete vedeti? –Vse o Szirmaiju.
Tudi če bo zahteval kartoteko.
Kaj pa Bota? –O njem tudi.
Toda vesti se moraš tako kot prej. Naj nihče ne posumi.
Razumem.
Če bi ti uspelo pridobiti njegovo zaupanje …
Bister človek si. Dokaži se.
Lahko računam nate, kajne?
Preveril bom, ali fant spi.
G. Bognar. Me lahko odpeljete domov? Veriga na kolesu se je zataknila.
Seveda.
Že dolgo časa se nisva videla. –Res je.
Kako je tvoj otrok? Najbrž že hodi v šolo, kajne?
Seveda.
Živčen sem bil. Kdaj boš ti imel otroka?
Jaz? Tu? S kom? Čemu? Ne bodi trapast.
Reti se bo spet pritožil. Običajno ne poskusijo tolikokrat. Razen …
Bi nas moralo kaj skrbeti?
Ne.
Rekel sem … Da ni treba.
Zavrnemo njegovo prošnjo? Kajne?
Tvoja odločitev je.
G. Bognar, predaleč sva šla. G. Bognar, mimo sva se peljala.
Prosim, ustavite vozilo! G. Bognar, prosim, ustavite tovornjak!
Kam greva? G. Bognar, kam greva?
Takoj se ustavite! Kam greva? Ne!
Bi se rada ubila? –Ustavi! Kam greva?
Nikar! Na pomoč!
Ne! Kam greva?
Nikar! Na pomoč! –Pri miru bodi!
Evi!
Evi …
Reti.
Ti presneti bedak! Na pomoč!
Reti si je prerezal zapestja!
Pridite že, za božjo voljo!
Rožnato krilo z vzorci rož! Svetla bluza!
Usnjeni sandali! Mlado dekle z dolgimi rjavimi lasmi in kolesom!
Ženski model kolesa "Csepel"!
Razumete? –Ja.
Potem pa pojdite!
Iščite!
Sled se tu konča.
Odvedite jo proč.
Dajte ji nekaj, da se pomiri.
Če bi prijel morilca, bi bila še vedno živa.
Osredotoči se na ta primer in le na tega, razumeš?
Kaj je narobe?
Gabor. Kaj je narobe?
Tista punca to jutro.
Ne misli več na to.
Kaj če jo je nekdo umoril zaradi mene?
Od kod ti take trapaste misli? –Kaj če sem se motil?
Kaj če jo je ubil isti tip, ki je umoril Patai?
Dovolj. Dovolj mi je vsega.
Zakaj misliš, da je trdil, da je on storilec? –Tudi mene to zanima.
Če se bo izkazalo, da si v zapor poslal nedolžnega moža, si oplel.
Vsi bomo opleli.
Tvoja kariera se tako dobro razvija …
Kmalu boš postal namestnik državnega tožilca.
Če bom dobil položaj. Če me bodo imenovali.
Za mizo!
"Prošnji ni bilo ugodeno. Gabor Katona, državni tožilec."
Bi lahko pojasnili vedenje svojega brata?
V bistvu ne.
Kaj pa njegove laži? Protislovne izjave je podal.
Morda se je bal. –Bal?
Dober razlog je imel. Ni imel alibija.
Zakaj mu ga niste dali? –Kaj? Kako?
Vas ni prosil za to? –Ne. Niti se ni spomnil.
Kaj namigujete? –Jaz bi se gotovo zlagal.
Nikoli mi ni povedal, da jo je umoril. Nihče mi ni verjel.
Kaj drugega pa bi naj storila?
Akos je včasih počel traparije. Vedel se je kot otrok.
Sramežljiv je. Vest ga je pekla zaradi najinih staršev.
Razumem, da vam vaš brat ni priznal, toda drugim …
Ljubil je to dekle. Sin mu je pomenil vse. Obdržati ga je hotel.
Zakaj bi kogarkoli umoril?
Tako vsi zgledamo po dveh letih.
Ja … Večnega življenja ni.
Tudi ona je pred dvema letoma umrla. –Kdo?
Anna, moja zaročenka. Srčni zastoj. Takoj po prvenstvu.
Presnete ovire.
Pojdiva, jaz častim pijačo.
Kaj pa onostranstvo? Si videl kaj v onostranstvu?
Kaj, hudiča, pa bi naj videl? Še več teme?
Zakaj, za vraga, si to storil? Hej? Nedolžen si, no, morda, toda …
Kaj, hudiča, bi rad? Medaljo?
Od tod hočem. Iz svojih misli hočem.
Pomiri se.
Nehaj! Nehaj! Takoj vse pospravi.
Zaključiti hočem to … Za vedno! Hočem, da se vse konča!
Počisti ta nered. Takoj! Bujdoso, ostani, kjer si.
Ko bi le pogoltnil tisto iglo. Prava nadloga si.
Se smem sprehoditi s tabo? –Čemu?
Dežnika nimam, odpravljava pa se v isto smer.
Tovariš Bota! Tovariš Bota, pozabil si plačati.
Povej Jani, naj doda mojemu računu. –Ne otežuj mi zadeve.
Vrni se z mano.
Da poravnam račun. Lahko bi spila pivo.
Mudi se mi.
Konjak?
Če boš pomagal. –Karkoli.
Pogosto zaideš sem?
Občasno. Ti? –Raje sem doma.
Sama?
Čudovit profil imaš. Ostani tako.
Še vedno meniš, da je moj brat umoril tisto žensko?
Ne uniči večera. –Večera? Se hecaš?
Vsi moji večeri so uničeni, ti pa si krivec za to.
Mar je ni sram priti sem s tistim detektivom?
Mene bi bilo sram.
Kaj hočeš od mene?
Kako naj to povem?
Vem, da je nemogoče, a potrebujem tvojo pomoč pri tej pritožbi.
Hočeš, da si skačem v zelje? –Zavoljo sebe.
Sem!
Ja?
Opraviči se. –Jaz? Zakaj?
Ker si si jo ogledoval. Opraviči se.
Pa kaj če sem si jo? Ogledujem si lahko, kogar hočem.
Ne, ko sem jaz z njo. Nič nima opraviti z bratovim dejanjem.
Nič ni storil. –To zdaj ni pomembno.
Opraviči se.
Opraviči se gospe.
Opraviči se. –Prenehaj!
Nisem te slišal. –Oprosti.
Še vedno te ne slišim. –Oprosti!
Spravi se k sebi.
Vsak dan se spravljam k sebi.
Vsak njegov korak spremljaj in mi poročaj o njem.
Ne bom tega počel. Sicer pa nisva vedno skupaj.
Dolguješ mi. –Vem.
Tvojo kartoteko iz 1956 leta lahko uporabim kadarkoli. Nisem je uničil.
Pojdi k vragu.
Če imajo moji viri prav, potem nisi le oskrunil zastave,
tudi oborožil si jih.
To ni res.
Seveda, sploh jim nisi skušal preprečiti oborožitve.
Še večji drekač si, kot sem si mislil. –Prav. Kaj pa zdaj?
Tovariš tožilec, tako trmasti znate biti …
Le svoje delo opravljam. –Nekaterim ljudem to ni všeč.
Kaj mislite s tem?
Nihče ti ne bo čestital, če se razkrije resnica.
Zase to počnem.
Poročati moram o vas.
Komu? –Ne smem povedati.
Razumem.
Hvala.
Pojdite domov. Lahko noč.
Povejte Juhaszu, da bomo imeli sestanek o taktiki.
Hvala.
Koliko časa?
19 minut. –Poganjal sem kot obseden.
Še po bližnjici sem šel.
Reti bi moral biti svetovni prvak, da bi mu uspelo priti domov od tod
in počakati še drug vlak. To je najmanj tri minute.
Kaj če ni čakal in je nadaljeval?
Potem se še vedno nekaj ne sklada.
Sodeč po poročilu bi naj minilo deset minut
od tega, ko je strojevodja videl Retija na križišču,
do tega, ko ga je sosed slišal prispeti domov.
Ženska trdi, da je slišala vrata takoj po zvonjenju cerkvenega zvona.
Vlak bi lahko zamujal, ne bi pa mogel biti zgoden.
Iz vlaka ni možno videti osebe,
kaj šele barvo las. Nemogoče je.
Kje si dobil kartoteko? –V svojem nabiralniku sem jo našel.
Pošiljatelj ni bil napisan.
Jo je morda poslal Bota? –Zakaj tako misliš?
Pojdiva na stranišče.
Tega ne moreš zahtevati.
Ne moreš.
Tvoj šef je. Tvoj bivši učitelj.
Tvoj bivši učitelj, ki je podprl tvoje napredovanje.
Zato sem potreboval tako dolgo za odločitev.
Bojim se, da bo ogrozil preiskavo.
Zakaj tako misliš? –Primer Reti.
Prikril je dejstvo, da se je Reti že dvakrat pritožil.
Se zavedaš, kaj bi tvegal?
Če se motiš in se izkaže, da sem to dopustil …
Če pa se ne motiš,
je temelj našega sistema njegova nepredvidljivost.
Tako imamo sovražnike pod nadzorom.
In naše prijatelje tudi.
Prav, dobil boš dovoljenje, fantje pa bodo poskrbeli za to.
Ne pričakuj ničesar pisnega.
Le meni poročaj, prav?
Upam, da se zavedaš, kako globoko smeš brskati.
Ne smeš spodkopavati zaupanja javnosti v pravni sistem.
Zaupal sem ti. Zaupal sem ti, ti pa si me izdal.
Ne pij, ne zdaj. –Vse bi lahko preveril.
Ti si ga obtožil.
Ti si hotel smrtno kazen, čeprav sem ti rekel,
da potrebujemo trdne dokaze.
Verjeti si hotel, da je kriv, zato si ustvaril morilca.
Mi smo le pomagali. –Hvala.
Njegovo priznanje … Ni bilo pod prisilo, kajne?
Nisem zahteval, naj ga prebutajo. –Toda so ga.
To si vedel.
To se nama bo maščevalo.
Zakaj si čustven zdaj? Zakaj nisi bil takrat?
Kje so krvni vzorci, ki sem jih našel na Retijevi sekiri?
Tebi sem jih dal, da bi jih poslal laboratoriju.
Kaj če je bila kri od petelina, ki bi ga naj po njegovih besedah
zaklal dva tedna pred umorom?
Brezčuten si bil, saj si hotel postati obraz pravičnosti.
Delovalo je, saj si končal tu, jaz pa ves ta čas gnijem tam.
Ukazali so, naj nekoga poiščemo in to čimprej.
Po kontrarevoluciji
je moral nov režim pokazati moč zakona in reda,
zato so morali ujeti morilca.
Rekel sem ti, da se nekaj ni ujemalo. –Rekel si mi? Ne spomnim se.
Moral bi kričati.
Pridi.
Zapornik 476. –Sedi.
Snemite lisice.
Ste prepričani? –Snemite lisice.
Zakaj ste priznali umor, če ste v resnici nedolžni?
Vam ne bom odgovarjal.
To je vaša edina priložnost, da si operete ime.
Če hočete obravnavo pritožbe, mi morate povedati resnico.
Kaj se bo zgodilo, če vam jo povem? –Morda bom podprl vašo plat.
Erzsebet Patai sem ljubil.
Ljubosumen sem bil, saj sem vedel, da je bila všeč nekemu vozniku.
Udaril sem jo.
Hotel sem jo ubiti.
Breskev sem poškropil z močnim pesticidom in ji jo hotel dati.
Toda nato sem sadež očistil, verjemite mi.
Odnesel sem jo do njene hiše in jo pustil na okenski polici
v znak sprave.
Naslednji dan pa, ko sem izvedel, da je umrla, da je Erzsi umrla,
sem pomislil, da sem jo najbrž jaz ubil. Kdo pa bi jo?
Bi jo jaz zastrupil? Seveda ne. Dvakrat sem jo počistil.
Umorjena je bila s sekiro. –To so mi povedali nekaj dni pozneje.
Do takrat sem že bil precej zmeden in stvari so ušle nadzoru.
Takrat sem sam živel. Žena se je z otrokom odselila.
Zlagal sem se, da sem spal pri starših, saj nisem imel alibija.
Razumem.
Bog me je pravično kaznoval. Menil sem, da je tako moralo biti.
Povzročili ste neizmerljivo škodo. –Ja, vem. Moja uboga mati.
Zaradi vas še nismo ujeli morilca, ki je še naprej moril.
Zagotovo bi ga ujel, če bi povedali resnico.
Če bi verjeli v lastno nedolžnost ali vame.
V pravičnost. –Kaj? Premikastili so me.
Od takrat sta umrli dve ženski, dve pa imata hude telesne poškodbe.
Zaradi tega nimate pravice do svobode ali ponovnega sojenja.
Toda nikogar nisem ubil. –Ste. Drugi dve ženski.
Le zadnjih nekaj let morate pretrpeti.
Obljubili ste mi pomoč … –Pretrpite.
Sodeč po rezultatih testov alg in kostnega mozga
Ibolya Soskuti ni storila samomora.
Umorjena je bila. Primer Reti me je usmeril na tega. Netočen je bil.
Uspelo nam je ustvariti profil serijskega morilca.
Gre za moškega, starega od 35 do 40 let. Domačin, povezan s tovarno.
Ima povprečno grajeno telo, a je zelo močan.
Morda je plešast ali pa je nosil kapo, saj nismo našli las.
Ni psihični bolnik.
Svoj napad načrtuje, dokazov pa se znebi.
Izogiba se resnejšemu boju,
a ga napad očitno vzburja.
Prav tako mislim, da živi običajno družinsko življenje.
Zase meni, da je spolno podrejen. Psihološko je nepredvidljiv.
To drži za večino ljudi. Imamo kakega osumljenca?
Ne še. –Zakaj, hudiča, smo potem tu?
To ni sprejemljivo. Vas naj vse zamenjamo?
Ker ste nesposobni. –Kdo pa bo preiskoval, če jih vse zamenjamo?
Jaz zagotovo ne bom. Sem bedak? Sem tako neumen?
Bota, pojdi ven. Poberi se od tod.
Ne zanima me tvoje profesionalno mnenje.
Če ga kmalu ne najdete na katerikoli način, boste vsi leteli.
Prav vsi. Vsi govorijo o tem.
Martfuj ni znan le zaradi čevljarske tovarne,
temveč zaradi tega presnetega napadalca.
Potrebno je ustaviti ta strah tukaj oziroma tam zunaj.
V tej državi ni serijskih morilcev. Jasno?
Hudiča!
Kaj se je zgodilo?
Tovornjak moram jutri peljati na popravilo zavor.
Popravilo zapor …
Me spustiš noter?
Ti si … Hvala bogu …
V znak opravičila sem ti prinesel nazaj dežnik.
To ni tvoj slog. –Ne. Toda dobro zgleda.
Prav. Daj mi ga.
Ne, nikar. Nehaj.
Ne bi delovalo.
Živjo, Magda. –Živjo, Pali.
Všeč mi je tvoja pričeska. –Hvala.
Imaš vžigalnik? –Seveda.
Pisti? –Ne bo prišel.
Misijo ima. Avtobus prispe čez 20 minut.
Potrebuješ prevoz?
Ja. Hvala.
Nora? –Še vedno je prestrašena.
Obiskala bi naju lahko kdaj.
Kaj je?
Pali. Kaj počneš? Pali! Nehaj!
Ne! Pali, ne! Ne!
Lažne povezave ustvarjaš, Zoltan.
Nihče ti ne bo čestital, če se razkrije resnica.
Upam, da se zavedaš, kako globoko smeš brskati.
Ne smeš spodkopavati zaupanja javnosti v pravni sistem.
Ne moreš kar uporabiti primerov, ki te zanimajo.
Ta primer je že zaključen.
Zadavljena je bila, kakor druge žrtve.
Nekaj je čudnega. –Odrezane prsi. –Še nekaj.
Trdne dokaze smo našli. –Kje? Kaj? Povej mi.
Ženska je imela pod nohti mikroskopske drobce stekla.
Ne vemo, kako so se tam znašli.
Morda, ko se je upirala ali pa ko je premikal truplo.
Ugotovili bomo.
Tovariš Szirmai.
Poglej to.
Vsi vozniki so osumljenci.
Hočem poročila voženj vseh domačih voznikov.
Razumem. –Hvala.
Kaj je narobe? –Nič.
Nočno moro sem imela, zdaj pa imam glavobol.
Nocoj se vrnem.
Kaj je narobe, mama?
Nič, pojdi in se pripravi za šolo.
Prav.
Je kaj? –Nič.
To ni možno. –Pravim ti, da so ga bedaki posesali.
Tu je, le opazila še nisva.
Mi pomagaš?
Si preveril pod sedežem? –In pri prestavni ročici.
Pinceta.
Živjo.
Kaj se dogaja?
Vse zaslišujejo, še posebej pa voznike.
Mi pokažete njegova delovna oblačila?
Tista, ki jih nosi v službi. Prinesite jih.
Je to vse? –In to, kar ima na sebi.
Kdaj ste nazadnje oprali ta oblačila?
Jakne ne perem pogosto, vse ostalo pa sem prejšnji teden.
Poznate go. Szegedi? –Koga?
Go. Szegedi. –Ne, še nikoli nisem slišal tega priimka.
Njeno dekliško ime je "Magda Ebner".
Poznam jo. Sošolka moje žene je bila.
Kaj ste počeli 19. junija zvečer?
Doma sem bil z ženo.
Bo lahko to potrdila? –Ja. Kar vprašajte jo.
Če boste končno našli napadalca, bo z veseljem spregovorila.
Prav. Pojdite na dvorišče in počakajte.
Kdaj bom lahko šel? Živali moram nahraniti.
Ne vem. Počakati morate. –Me boste obtožili česa?
Zaenkrat ne, a počakajte.
Pal Bognar, aretirani ste.
Naj prasec umre. –Kaj pa Reti?
Ubili ste tudi Erzsebet Patai.
Vem, da ste bili vi. –Zdaj veste.
Malce ste pozni, kajne?
Bota. Dovolj! Nikoli več ne boš zasliševal kakega osumljenca.
Uničil mi je življenje.
Zakaj niste posilili drugih žensk?
Vas to vzburja? –Ne.
Ne, a moram razumeti.
Ste kdaj koga posilili? –Ne.
Kako bi potem razumeli? –Ne morem.
Ne bi smeli. Gnusno je. –Poskusil bom.
Skušal sem stvar odmisliti, a mi več let ni uspelo.
Tako slab spomin? –Tako dober je.
Z Noro sem lahko spal le, če sem mislil na tiste ženske.
Zakaj niste seksali z drugimi?
Niti poskusil nisem z drugimi. –Mar vaša žena ni ničesar opazila?
Veselilo jo je, da nisem hotel spati z drugimi ženskami.
Le učiti me je hotela in imeti stvari pod nadzorom.
Med medenimi tedni me je skrbelo, da jo bom razočaral.
Poskrbeti sem hotel, da bi vse steklo kot mora.
Pred njo sem imel ljubimko. Erzsebet Patai.
Učil sem jo voziti motor,
a naveličala se je tega, da med nama ni nič razplamtelo.
Vroča ženska je bila, veste?
Zato sem dobil to zamisel. Počakal sem jo pri tovarni.
Le dva tedna do poroke je bilo, zato sem bil vznemirjen.
Akos Reti jo je pričakal.
Sledil sem jima in preslišal prepir.
Akos jo je hotel poljubiti. Zgrabil jo je za prsi, a se je umaknila.
Akos je ostal. Nato sem sledil njej.
Razburjena je bila, ni hotela govoriti z mano, a pozoren sem bil.
Zaupala mi je svoje težave, jaz pa njej svoje.
Božala me je in mi pomagala sleči hlače.
Povlekla je gor svoje krilo, a nisem dobil erekcije.
Prosil sem jo, naj mi pokaže prsi.
Snela si je modrc … Še vedno nič.
Smejati se je začela.
Vstala se je, pobrala svoja oblačila in odšla.
Sledil sem ji in ob tirnicah našel kovinsko palico.
Ko sem jo dohitel, se je obrnila, jaz pa sem jo udaril po glavi.
Nato mi je penis otrdel.
Hotel sem, da bi me božala, a se ni premikala.
Kje je zdaj ta kovinski predmet? –Ob tirnicah nedaleč proč.
Mi pa smo iskali sekiro. –Zakaj bi nekdo storil kaj takega?
Nikoli ne boste dognali.
Nekaterim stvarem ne moremo priti do dna.
Živjo, Juhasz. –Živjo. Lepo polt imaš.
Ves teden sem bil le v vodi.
Ste kaj odkrili? –Katona je petkrat klical.
Obiskal ga bom. –To ne bo tako lahko.
Premestili so ga v Borsod in ga degradirali.
Kaj pa Bota? –Preselil se je v Zalo.
Kaj? Zakaj? –Upokojil se je.
V skladu s sovjetsko-češkoslovaškim dogovorom, sklenjenim 16. oktobra
v Pragi, se naše čete po opravljeni mednarodni misiji vračajo domov.
Po dveh mesecih zdoma so naši vojaki …
Pa ti? –Jaz?
Ostajam … Tukaj.
Čestitam.
Sin. Kje je moj sin?
Njegova mama ni hotela, da bi se takoj videla.
Kaj je?
Tiščijo me.
Smete si jih sezuti.
Akona Retija so po desetih letih, preživetih za zapahi,
spoznali za nedolžnega, a si nikoli ni opomogel.
Umrl je nekaj let po izpustu.
Prevod MEDIATRANSLATIONS
TVRip - Toyan Za HD priredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija